Kjør. Kom igjen! Kjør!
- Saul? - Hva?
Det er Carrie.
- Hvor er du? - På vei til Mellat Park.
Du skulle ha vært på et fly, på vei til Genève.
Han gjennomførte det, Saul. Brody drepte Akbari.
- Hva snakker du om? - Han fullførte oppdraget.
Hvordan vet du det?
Jeg snakket nettopp med ham. Han ringte fra Akbaris kontor.
- Og du trodde på ham? - Hva mener du?
- Du hørte meg. - Ja, jeg trodde på ham.
Hvis jeg var Akbari og hadde hørt om en CIA-operasjon i bakgården min...
Så hadde jeg tatt meg av det.
- Det er ikke det som skjer her. - Det vet du ikke.
- Hvor er Brody nå? - På vei hit.
Ikke utelukk at han tar med sikkerhetsstyrker til deg.
Stoler du på noen som helst, Saul?
Du vet hva som skjer hvis du blir tatt?
Jeg vet det.
Vi må benekte all kjennskap til deg.
Vi forhandler ikke om løslatelsen din.
- Da blir det sånn. - Kom igjen, Carrie.
Selv om du har rett angående Brody...
så kommer han seg ikke ut av Teheran.
Kanskje hvis vi drar nå. Kanskje hvis du godkjenner planen.
Jeg må bekrefte Akbaris død først.
Så bekreft det nå.
Ring opp Javadi.
Ut med deg. Ut.
Ut. Gå.
Gå.
Gå. Snu deg.
Gi meg telefonen din.
Kom igjen.
- Flytt deg, jeg kjører. - Du skremte meg.
Jeg måtte sjekke at du ikke ble forfulgt.
- Hvor skal vi? - Bytte bil.
Min står på andre siden av parken.
Så kjører vi ut av byen, østover.
- Østover? - Til et skjulested i Garmsar.
- Og etterpå? - Etterpå er det opp til Saul.
Dukk.
Det er ikke lureri.
- Er du hundre prosent sikker? - Hundre prosent.
Akbari er død.
Utrolig.
Hvor er han?
Brody? Jeg vet ikke.
Kom igjen, Saul.
Du har en plan om å få ham ut av landet akkurat nå.
- Den planen er forkastet. - Bra.
Fordi jeg er ansvarlig for jakten på ham.
Han må arresteres før i morgen tidlig.
Jeg vet ikke hvor han er.
Du forstår ikke situasjonen.
Jo lenger han unngår oss, jo svakere ser jeg ut...
og jo mindre er min sjanse til å bli Akbaris etterfølger.
Han er sammen med Carrie, ikke sant?
Derfor er du så hemmelighetsfull.
Hør på meg.
Vi må vurdere det verst tenkelige scenarioet.
Og hva er det?
At han og Carrie tas til fange sammen.
Når det skjer, kan jeg ikke lenger kontrollere det som skjer.
Si meg hvor han er, så kan jeg beskytte jenta di.
Jeg tar kontakt igjen.
Vel?
Han er overbevisende, hva kan jeg si?
Hadde du avslørt dem?
Det hadde jeg.
Selv etter det Brody gjorde i dag?
Jeg hadde vurdert sannsynligheten for at han og Carrie når det skjulestedet.
Saul.
Det er din siste dag som direktør.
Kanskje du vil ta foten av gasspedalen.
Nei.
Iverksett uttrekkingsplanen.
Jeg ble født i ørkenen.
Ble du det?
I Mojave-ørkenen.
Faren min var utstasjonert der.
På stridssentralen der.
Utrolig at jeg ikke visste det.
Heldigvis lever han ikke lenger.
Alt dette hadde knust hjertet hans.
Bil.
Ok.
Hvor mye lenger?
Omtrent 80 km.
- Jeg må på toalettet. - Der borte.
Vi har nyheter fra Iran...
hvor IRIB TVrapporterer om drapet...
på general Danesh Akbari...
øverste offiser i Irans revolusjonshær...
og leder av Quds-enheten.
- Scott. - Detaljene er ikke bekreftet ennå...
Hva blir det, Afghanistan eller Tyrkia?
DEVGRU henter et uttrekkingsteam fra en skvadron i Afghanistan.
Vis meg.
De har 16 menn, fire helikoptre, to Black Hawk og to Chinook.
Black Hawk-helikoptrene kommer inn i Iransk luftrom her.
Ifølge flyplanen kommer de inn nordfra ved Torbat-e Heydarieh...
flyr langs Dasht-e Kavir...
og kommer direkte ned denne åskammen til Carries koordinater.
- Total flytid fra basen? - Omtrent 210 minutter.
Og Chinook-helikoptrene?
Jeg antar at de blir på afghansk side for å gi støtte.
Hvis Black Hawk-helikoptrene får problemer...
og/eller SEAL-ene må kjempe seg ut av Iran.
- Jeg liker ikke tanken på det. - Det gjør ikke JSOC heller.
Operasjonen er ikke utprøvd.
Irans grenseanlegg har sannsynligvis teknologi for radarusynlige fly.
Jeg gir direktøren beskjed om dine bekymringer.
Er det fremdeles Mr. Berenson, eller er det Mr. Lockhart?
Det er Mr. Berenson, i 11 timer og 10 minutter til.
Takk.
- Det ble raskt kaldt. - Det ble det.
Vi må kanskje være her i et par dager.
Det finnes verre steder.
Hva er det med deg?
Jeg drepte en mann i dag, Carrie.
Han var en ond mann, Brody.
- Ja, jeg vet det. - Verre enn ond.
Han sendte titusenvis av barn...
til Iraks forsvarslinjer, ofte for å rydde minefelt.
- Hallo. - Er du og Brody i på skjulestedet?
- Det er vi. - Du hadde rett angående ham.
Han gjorde som han sa.
- Si at det var bra jobbet. - Det skal jeg.
Jeg skal gjøre det jeg lovte, få ham trygt derfra.
Jeg setter sammen et team nå.
Takk, Saul.
Hvis alt går bra, kommer de dit før soloppgang.
Vi skal være klare.
Jeg drar til Tyskland i morgen tidlig.
- Vi treffes på Ramstein. - Vi treffes der.
- Sover du? - Nei.
Det var Saul.
De henter oss i natt.
Det var raskt.
Han ville jeg skulle si: «Bra jobbet.»
Hva enn det betyr.
Det betyr mye fra ham.
Hva skjer nå?
- Hva mener du? - Når vi kommer hjem.
Hva skjer da?
Jeg vet ikke.
Hva vil du at skal skje?
Jeg ventet ikke å nå så langt.
Jeg har prøvd å ikke tenke på det.
Jeg har tenkt på det.
Det var en mann i Caracas.
Han var lege.
Han kalte meg en kakerlakk.
En som ikke kan drepes og sprer elendighet overalt.
- Det var slemt. - Men riktig.
Dette handlet om min forsoning.
Det sa du selv.
- For en vits. - Det handlet om forsoning.
I hvilket univers kan man veie opp ett mord ved å utføre et annet?
Du er marinesoldat, Brody. Reglene er annerledes.
Jeg er mye rart.
Men jeg er ingen marinesoldat lenger.
Jeg har ikke vært det på lenge.
Du utførte et oppdrag på vegne av landet ditt.
- Sier du det til deg selv? - Det er det jeg tror.
Trekker oss opp og peker ut en retning for oss?
Hvis det er det du tror, hvorfor gjorde du det?
Det blir mer og mer utydelig.
Jeg er gravid.
Hva?
Jeg er fire måneder på vei. Fra vår tid ved innsjøen.
Carrie. Herregud.
Som om det ikke kunne bli mer komplisert.
- Du skulle ha sagt det. - Jeg sier det nå.
- Hei. - Ikke. Hør her.
Jeg vet ikke hva som skjer når vi kommer hjem.
Hva slags liv vi har, om vi er sammen eller ikke.
Men vi får et liv.
Og det angrer jeg ikke på. Ikke ett sekund.
Jeg tror at jeg ble plassert på denne jorda...
for at vi skulle treffes.
Jeg vet at det høres sprøtt ut.
- Er du ferdig? - Nei.
Jo.
Jeg synes ikke at det høres sprøtt ut.
Det høres ut som det eneste fornuftige jeg kan holde fast ved.
Vel, da så.
Hei. Våkne.
De er her. Skynd deg.
Hallo?
- Brody, løp! - Ned, nå.
Legg dere ned. Hendene bak hodet.
Brody! Brody!
Vær stille.
Hør på meg.
- Jeg kjenner oberst Majid Javadi. - Jeg sa vær stille.
- Ring ham før dere gjør noe. - Det er ikke nødvendig.
- Det er det. Vær så snill. - Obersten vet om dette.
Hva?
Hallo?
Si at det som skjedde var en del av planen.
Vent litt. Kan dere gå ut et øyeblikk?
- Hva skjer? - De kom og tok Brody.
- Hvem? - Quds-styrker. Javadis menn.
Kan noen fortelle meg hva som skjer?
Helvetes pyser.
Hvem ringte Javadi? Hvem beordret helikoptrene tilbake?
Jeg gjorde det.
- Med fullmakt fra hvem? - Presidenten.
Du er ute, Saul. Jeg er direktøren nå.
- Jeg hadde ikke noe valg. - Drittprat.
Alternativet var å trekke ut tiden til Brody var ute av Iran.
- Selv om jeg mente at det var feil? - Han er en ressurs.
Vi lovte ham trygg passasje.
Det er en sentimental idé. Det har det alltid vært.
- At vi er lojale mot vårt folk? - At folket kommer før oppdraget.
Brody arrestert er bedre for oss enn Brody i USA.
Og bedre for Javadis sjanser til å bli IRGC-leder.
Vi prøver å beskytte ditt omdømme, Saul.
Mitt omdømme. Sier du det?
Jeg vet ikke hva vi gjør her lenger.
Hvor skulle du?
Ikke til flyplassen. Nei.
Til onkelens hus? Masud Sherazi? For å gjemme deg?
- Har du funnet sympati der? - Ikke skad ham.
Du har misforstått.
Har jeg?
Det har du fra starten av.
Jeg trodde du av alle ville forstå at ingen er bare én ting.
Hvor er Brody?
I Evin-fengselet.
- Jeg må treffe ham. - Det kan du ikke.
Ingen kan det.
Han ble stilt for militærretten i dag...
hvor han ble dømt til døden ved henging.
- Hva? - Jeg er redd for det.
Han ble erklært en statsfiende.
Du er gal hvis du tror det vil skje. Du må stoppe det.
Det er ute av min kontroll, Carrie.
Den offentlige henrettelsen finner sted i kveld.
- I kveld? - I morgen, for å være nøyaktig.
Klokken 04.00.
Rett før kallet til morgenbønnen.
- Du må finne en løsning! - Og hvis ikke?
Hva skal du gjøre, Carrie? Ødelegge alt?
Alt du har jobbet for?
Jeg mener ikke det CIA har jobbet for, jeg mener du.
Planen er en suksess.
Du og Brody greide det.
Ikke hvis han dør.
Enda bedre om han dør.
Jeg spør meg selv om og om igjen...
fra øyeblikket jeg visste hva du har vært gjennom...
uretten, selvfornektelsen, for å lure meg inn...
Hvorfor?
Hvorfor gjør man noe sånt mot seg selv?
Hvorfor gjør du det?
Jeg tror jeg vet det.
Det handlet alltid om ham.
Det er det du bryr deg om.
Kanskje det eneste også.
Hvem Brody er...
det vet bare Allah...
men det han gjorde...
det kan ikke diskuteres.
Det var overraskende og ubestridelig.
Og det du ville...
nemlig at alle skulle se det du ser...
det har skjedd.
Alle ser ham gjennom dine øyne nå.
Saul, Lockhart, USAs president. Til og med jeg.
- La meg besøke ham. - Jeg kan ikke.
Vær så snill.
Han har funnet fred. I cellen sin.
En slags fred.
La ham være.
La meg få snakke med ham.
En telefonsamtale. To minutter. Alt jeg ber om...
er to minutter.
Hallo?
Jeg ringer Saul etterpå. Han fikser dette, tar inn alle-
Carrie, det er over.
- Nei. - Jo.
Ikke engang allmektige Saul kan stoppe det nå.
Nei, det vet du ikke.
Du kaster bort tiden.
Det hjelper ingen å ha falskt håp.
Jeg vil at det skal være over.
- Ikke si det. - Det går bra med meg.
Det gjør det.
Jeg vil at du skal gjøre noe for meg.
Hva som helst.
Uansett hva som skjer i kveld, så vil jeg ikke ha deg der.
- Brody... - Jeg mener det.
Ikke utsett deg selv for det.
Jeg må være der. Jeg skal være der.
- Jeg må si farvel nå. - Brody?
Kan du-
Kan du bare holde linjen?
Bare i-
Bare i noen sekunder til.
Hallo?
Saul...
Jeg vet. Jeg hørte det nettopp.
Kan du gjøre noe med det?
- Tro meg, jeg skulle ønske det. - Det må være noe.
Jeg jobber ikke her lenger.
Presidenten er innblandet.
Hva med...
Amnesty International eller Human Rights Watch?
Det er for sent for det.
Herregud!
Jeg er så lei meg.
Herregud.
Vi drar tilbake.
Nei.
Brody! Brody!
Brody!
FIRE MÅNEDER SENERE
- Hva har du med? - De var tom for baguetter...
så jeg kjøpte croissanter.
- Så du dette? - Jeg gjorde det.
Hva synes du?
Jeg synes vi skal kjøpe dette stedet og aldri dra herfra.
«I en overraskende utvikling på Genève-konferansen...
har Iranske diplomater tilbudt IAEA-inspektører...
fullstendig tilgang til regimets atomanlegg...
i bytte mot fjerning av økonomiske sanksjoner.» Saul.
Dette er du. Du gjorde dette.
Ikke bare jeg.
Det er utrolig. Det er hele livet ditt.
Det er din største bragd.
Den kostet meg karrieren min.
Ja, men det er litt av en avslutning.
Bli med meg til Washington.
Jeg drar til New York for å gjøre klar leiligheten.
Det er bare i et par dager.
Jeg setter ikke mine bein der. Det bør ikke du heller.
Det er den årlige minnemarkeringen.
Vi har 132 nye stjerner som skal henges på veggen.
Har du avtalt å treffe Carrie?
Jeg ringte et par ganger. Jeg la igjen beskjeder.
- Hun ringte ikke tilbake. - Det var rart.
Hun har det sikkert travelt. Du vet hvordan det er.
- Gå inn, han venter deg. - Takk.
- Carrie. - Direktør.
Sett deg.
- Du ser godt ut. - Stor i hvert fall.
Jeg antar at du vil gå ut i fødselspermisjon snart.
Jeg trenger vel et par timer fri.
Det var store nyheter som kom fra Gèneve.
- Det er fantastisk. - Saul hadde rett.
Javadis har lykkes umåtelig godt...
med å påvirke iransk politikk på høyeste nivå.
Der har du Saul, han har vanligvis rett.
Jeg kunne ikke beholde ham, jeg håper du forstår hvorfor.
Kanskje vi blir enige om å være uenige.
- Det er morsomt. - Hva?
«Enige om å være uenige.» Han ville ha sagt det slik selv.
Tilbake til Javadi.
Har du tenkt på det vi diskuterte i forrige uke?
Jeg har det, og du har rett...
hvis jeg er i Istanbul blir det enklere å styre Javadi.
Det er uten tvil den beste stillingen i området.
Du blir stasjonssjef. Den yngste i CIAs historie.
- Kan jeg velge folk selv? - Til et visst punkt.
Jeg vil at du beholder Tony Shadid for å gjøre overgangen enklere.
- Det kan jeg leve med. - Så du sier ja?
- Jeg sier ja. - Utmerket.
Utmerket.
Vi diskuterer en tidslinje i løpet av de neste ukene.
Flott.
- Gratulerer. - Takk.
- Sir? - Ja?
Når det gjelder minnemarkeringen på fredag-
Hva med den?
Nicholas Brody fortjener en stjerne.
Han oppfyller kriteriene, sir.
Sett bort ifra din personlige forbindelse til ham.
Han var en ressurs som døde mens han tjente landet sitt.
- Jeg stopper deg der- - På en heroisk måte.
For det første, teknisk sett var han ikke ansatt i CIA.
Vel- Teknisk sett? Kom igjen.
For det andre, hans handlinger før Teheran-oppdraget...
kaster en lang skygge.
Han var en marinesoldat som ble fanget og torturert i åtte år.
Har vi rett til å dømme han?
Ingen dømmer ham.
Jeg vil bare ikke minnes ham på veggen i denne bygningen.
Der går grensen.
Vil dette bli et vedvarende problem mellom oss?
Nei, sir.
Vi får se, jeg vet ikke.
Jeg må dra.
- Kan jeg få en? - Nei.
Bare gi meg en. Jeg tenner ikke på.
Er det noe som plager deg?
- Lockhart. - Har han gjort mer enn å bedra Saul?
Han ga meg nettopp Istanbul. Stasjonssjef.
- Herregud. - Jeg vet det.
Er det negativt?
Nei.
Dette er negativt.
- Det er for sent å angre seg. - Du sier ikke det.
Så hva er negativt med det?
Jeg tenkte meg ikke om.
Jeg ville ha det for å ha en del av Brody.
Jeg tror de kaller det kjærlighet.
Jeg måtte komme helt hit, for å innse at det er-
- Det er umulig. - Hvorfor det?
- Quinn, jeg kan ikke være mor. - Fordi?
På grunn av meg, jobben min, på grunn av...
- problemene mine. - Alle har problemer.
Jeg blir en utmerket stasjonssjef.
Jeg blir fryktløs, besatt, nådeløs hvis jeg må...
og derfor kan jeg ikke-
Det barnet er en gave.
Du har et, ikke sant?
Jeg ødela alt.
Det hadde vært trist å se deg gjøre det samme.
Hvorfor gjør du det? Du bestiller det samme hver gang.
Jeg vet det, men i mitt hjerte vil jeg spre vingene og sveve.
Ta deg sammen.
- Vær hilset. - Kom igjen.
Det er alt folk snakker om.
Iran åpner knyttneven. Vet du hva de kaller deg?
- Maestro. - Vi var heldige.
Ja. Og senator Lockhart vil leve godt på vår flaks...
resten av livet sitt.
Jeg synes det er rart at han ikke kvittet seg med deg også.
Du har alle kvalifikasjonene: Erfaring, lojalitet, diskresjon.
Du får det bedre i privat sektor.
- Bli med meg. - Jeg tror ikke det.
Er du sikker? Én telefonsamtale, tredobbel lønn.
Nei, jeg sitter i det på livstid.
Døren er alltid åpen hvis du ombestemmer deg.
Hvis jeg ikke visste bedre, hadde jeg trodd at du savner oss.
Og du ville kommet tilbake hvis Lockhart ba deg om det.
Aldri.
Omgående.
Hva vil dere ha?
Han tar vafler uten smør.
Han tar det samme.
To «gammeldagse», kommer straks.
- Hei. - Hei.
- Hallo der. - Carrie?
Jeg glemte at dere skulle komme.
Vi har Maggies gamle ting. Inkludert verdens tyngste barneseng.
Det er mye greier.
Det ser sånn ut, men du vil trenge alt, så...
Hva er dette?
- Det er en Björn. Det er enkelt. - Er det?
Ja. Hun sover her, mot brystet ditt.
Det er som en motsatt ryggsekk.
- Du får taket på det etter hvert. - Har du en gyngestol?
Jeg tror jeg skal lage en gyngestol.
- Lage den? - Jeg trenger et prosjekt.
Jeg er rastløs. Jeg venter på denne jenta.
Hvordan var ultralyden?
Det var bra. Ja.
Hun sa at babyen er perfekt.
- Hei. - Det er bra, ikke sant?
Maggie, jeg trenger ikke tingene dine.
Hvorfor ikke?
Jeg flytter til Istanbul.
Du flytter til Istanbul? Når?
Snart. Rett etter at hun er født.
Blir hun med deg i Björnen?
Jeg kan ikke beholde henne.
- Det er det jeg sier. - Ikke si det.
Det er sykt, jeg vet det, men...
- Jeg kan ikke. - Jo, det kan du.
Dere vet bedre enn noen andre hvor ille jeg kan være.
Carrie, jeg har tenkt mye på dette.
Hun vil gi deg et grunnlag...
få deg til å fokusere og være frisk.
Jeg tror du blir overrasket over kjærligheten du har for henne.
- Det ser ikke sånn ut. - Det kommer.
Nei, jeg mener det.
Jeg føler ingen kjærlighet.
Alt jeg føler...
er redsel.
To turer til Bagdad, og nå blir du skremt av en baby?
- Ja. - Kan vi ta dette dag for dag?
Du forlater ikke dette barnet, slik moren din gjorde!
- Pappa! - Vil du ikke ha henne?
Da tar jeg henne.
- Ville du ha gjort det? - Så absolutt.
Ok, ro dere ned nå.
Kan vi se an hvordan det føles når babyen er født?
- Jeg føler meg redd. - Jeg vet det.
Og...
Og trist.
Jeg er så helvetes trist.
«Matthew Rogers...
Amanda Salazar...
Anne Schofield...
Henry Stinson...
Katherine Sullivan...
Kenneth Unger...
Cynthia Volk...
og Vanessa Wendenberg.»
Uansett når eller hvor de tjente...
Uansett om deres navn er kjent for verden eller bare for oss...
så er hver verdsatte kollega...
en konstant kilde til inspirasjon og mot.
Alle hørte samme tjenestekall...
og alle svarte uten å nøle.
De er våre helter.
De er USAs helter.
Og slik vil vi huske dem.
Jeg ber om et øyeblikks stillhet.
Takk. Da er markeringen over.
Mottakelsen holdes i lobbyen ovenpå.
- Bra jobbet. Lykke til. - Takk.
Jeg sitter her litt.
- Hei. - Hei.
Han er god til å tale.
Han er politiker.
- Hvordan har du det? - Ok.
Jeg hørte om Istanbul.
- Rykter spres raskt. - Det er fantastisk.
Det er det du alltid har ønsket.
Du fortjener det.
Det er feil. Det er så feil.
Hvor ofte har du hørt meg si det?
Når det er over, er det over. Gi deg og dra hjem.
Men du vant, Saul.
Du vant.
Gjorde jeg det?
Jeg gjorde vel det.
Carrie? Vi har et problem.
Direktøren ber deg om å komme.
Saul.
Du er ønsket.
Lykke til i New York.
Ta vare på deg selv.
- Farvel. - Farvel.
TIL ÆRE FOR MEDLEMMENE AV CENTRAL INTELLIGENCE AGENCY
SOM OFRET LIVET MENS DE TJENTE LANDET
Norsk tekst: Mari Hegstad Rowland